Tack för att du väntar. Ditt samtal är viktigt för oss.
Vi tar snart emot ditt samtal.
Tack för att du väntar. Ditt samtal är viktigt för oss.
Vi tar snart emot ditt samtal.
Tack för att du väntar. Ditt samtal är viktigt för oss.
Vi tar snart emot ditt samtal.
Tack för att du väntar. Ditt samtal är viktigt för oss.
Vi tar snart emot ditt samtal.
Mrs Greenslade, tack för att ni väntar.
Jag har talat med min chef-
Kan ni lugna er lite och prata med mig.
Givetvis.
Jag fattar inte ens-
Jag förstår faktiskt inte vad jag försöker beställa.
Är wireless samma sak som Wi-Fi?
Och vad har det att göra med bredband?
Mrs Greenslade, då kontot inte står i ert namn...
måste vi, innan vi ändrar nånting...
få detaljerna av kontoägaren.
Kan jag få prata med kontoägaren?
Vadå?
Jag ber att få tala med den som står för kontot.
Innan vi kan ändra på nånting-
N i kan inte tala med honom.
Han är död.
Han dog i en hjärtattack.
Det är bara jag.
Eftersom konto inte står på er, mrs Greenslade-
Lord Justice Walton utber sig härmed nöjet av er närvaro.
- Hade du glömt det? - Jag avskyr pensionärsfester.
Usel ost och uselt vin.
Ändlösa tal.
Varför gör folk sånt?
Ingen har nånsin sagt:
"Vad trevligt! Jag längtar tills jag får ha ett själv."
Det blir din tur också.
Ganska snart.
Det har du sagt i åratal.
Om Stancombe hette det att han skällde mer än han högg.
Men som mottagare av båda två...
kan jag bekräfta att ingetdera krävde operation.
Hans förhållande till eleverna byggde på respekt.
Vi respekterade honom och han oss.
Än i dag kan jag minnas hans svar...
på den ovälkomna nyheten om min förflytt-
... mellan klippa och mur.
Idag är det dags.
Graham?
Idag är det dags.
Douglas och Jean
Det finns obegränsade fritidsaktiviteter...
ett stenkast bort.
Det är faktiskt ett mycket prisvärt erbjudande.
Det är en väl placerad pensionsplacering.
En annan sak-
kanske inte just nu, men om några år-
uppskattar ni räckena på väggen för att ta er runt.
Och här har vi en larmknapp.
Om ni plötsligt faller, är personal omgående på plats.
Om man ramlar nån annanstans, då?
Ursäkta?
Man kanske inte kan planera sitt plötsliga fall...
i exakt det hörn där knappen sitter.
Men-
Kan man få räcket att gå i mitten av rummet...
Raring.
så att man kan ta sig både tvärsöver och runt.
- Ursäkta oss ett ögonblick. - Visst.
Tack så mycket.
Raring-
30 år i offentlig tjänst, och det här är vad vi har råd med.
Hjälper det om jag säger förlåt igen?
Nej.
Men försök ändå.
Kan dr MacKenzie komma till Operation 7.
Dr MacKenzie till Operation 7.
Unga dam, ge mig en kopp te. Nu.
T evagnen kommer om en stund.
Hur tungt måste man ramla för att få lite uppmärksamhet?
Jag har legat här i timmar!
Inte en enda läkare har tittat på mig.
Det är ju inte sant, mrs Donnelly.
En läkare försökte undersöka er, men ni skickade bort honom.
Den där?
Han kan försöka tvätta sig, färgen går ändå inte bort.
Jag vill ha en engelsk doktor!
Jaha, en engelsk doktor.
Att ni inte sa det! Jag hämtar en genast.
Tack.
Mrs Donnelly, det här är dr Ghujarapartidar.
Journalen, tack.
Sen jobbade jag som systemanalytiker ett par år...
men det blev tråkigt.
Jag ville göra nåt som matchade min kreativitet-
Ursäkta.
Man ska fylla i åldersgrupp på blanketten...
och vilken ålder man vill träffa.
Jag skrev "25-39" på båda ställena.
Det gjorde jag också.
Men sluta inte: "matchade min kreativitet..."
- Hur gammal är ni? - Några och 40.
Mina intressen är resor, teater.
Född på 40-talet, menar ni?
Judy, jag förstår att du undrar.
Jag heter Judith.
Lita på mig, Judith.
Jag kan fortfarande.
Hittar bara ingen som vill.
Hej.
Jag heter Norman.
Det är fel, du kan inte bara sticka iväg!
Det är exakt vad som kommer att hända.
- Vad händer? - Din mamma har tappat taget.
- Hon har aldrig haft nåt. - Prata med henne.
- Hon lyssnar inte på mig. - lngen lyssnar på dig.
Jag fattar inte.
Jag bad henne sitta barnvakt, och nu sticker hon.
- Du älskar ju att sitta barnvakt. - lgår, ja.
Vi åt pizza och var uppe länge.
- Och kvällen före? - Då åt vi kinamat och var uppe länge.
Vi kan äta väl curryröra ikväll?
Det är frestande, men ni vet att jag måste.
Vi vet.
Här hittar hon ingen make.
En till?
- Hej då, mormor. - Hej då, mormor.
Lyssna inte på tråkmånsar!
Hur många äkta män har du upplevt, förresten?
- lnklusive den här? - Mamma.
Mamma.
Mamma!
Tack.
Säg vart vi ska, gullet!
Ingen aning.
EGYPTEN
Det är enda utvägen.
Harold var på oss för tre månader sen.
Och det har bara blivit sämre.
Vi kan inte vänta längre.
Vi måste få ut våningen på marknaden och börja betala av pappas skulder.
Jag har pratat med Polly och pojkarna.
Vi är helt överens. Mamma får bo hos oss.
Det blir nog bäst så, Evelyn.
Hugh hade velat det också.
Bra, då är det bestämt. Färdigpratat.
Just så brukade pappa säga...
Mamma.
när det inte varit nån diskussion alls.
Jag vill se efter dig.
Som han gjorde i 40 år? Titta så bra det gick!
Hur kan vi veta vad Hugh hade velat?
Hade han sagt det i så fall?
Lägenheten måste förstås säljas.
Det är snällt av dig och Polly.
Men jag tänker inte bo hos er.
Ni behöver en ny höft, mrs Donnelly.
Operationen är inte särskilt svår.
Lätt för er att säga, de opererar ju inte på er.
Ni behöver ändå en ny höft.
- lnte av er i alla fall. - lnte mig personligen, nej.
Inte av nån av er.
Jag förstår.
När ska jag opereras?
Ni får stå på väntelista i minst ett halvår.
I min ålder kan man inte planera så långt framåt.
Jag vågar knappt köpa omogna bananer.
Det finns ett annat sätt.
Vårt sjukhus finansierar ett pilotprojekt.
Vi kan leja ut er operation till ett annat sjukhus...
som kan genomföra den omgående...
och mycket billigare.
Här i närheten?
De täcker tydligen kostnaderna för flygresan.
När skaffade du dator?
Hur långt fram har den gått?
Det där högst upp visar att-
Jag vet, mamma. Vad är det du vill säga?
Tillbringa ålderns höst i ett indiskt palats...
med standard som på en engelsk herrgård.
A vskilt belägen i utkanten av Jaipur...
"Luftiga terrasser, öppna trädgårdar...
torn, valv och överbyggda balkonger ökar bekvämligheten.
Hela byggnaden andas historisk atmosfär.
Det tar en tillbaka i tiden, till den stolta Raj-traditionen. "
Känns det bra?
Ja, jättebra.
Bra.
Det är drygt 36 år sen vi blev domare...
och du har aldrig nämnt lndien.
Vill du ha några böcker?
Du kanske behöver dem igen.
Mrs Megson.
Ja, sir?
Jag vill ge er den här.
- Är ni säker? - Absolut.
Det är en liten spricka i botten...
men den känner ni nog redan till.
Jag bodde där...
för länge sen.
Det blir inga golfbanor.
Det gör inget. Jag har inte råd med avgiften ändå.
Men en ålderdomshem?
Det är ett lyxhem...
där alla boende är i sin guldålder.
Som i Costa Brava?
Ja, fast fler elefanter.
Du vet väl vad som finns där - indier!
I mängder.
Bruna ansikten och svarta hjärtan.
Som osar curry.
Man ser väl aldrig nån av sina egna.
De rör sig jämt i stora gäng...
så att de lättare kan råna en och skära halsen av en.
Ni kan nog köra själv nu.
Ni ska ju ta mig till lägenheten!
Min hustru är från Bombay.
Det är väl inte mitt fel?
"Min fru är från Bombay."
Vet ni vad som händer när ni kommer fram?
Nån möter oss i Jaipur.
Hur vet vi att du har det bra?
Jag ringer. Det finns ju telefon.
- Eller så läser du min blogg. - Din vadå?
På lnternet.
Du bara loggar in och läser mina nyheter.
Det första du meddelar blir väl din hemresa.
De betalar nog inte för nån returbiljett.
Innan jag reser vore det kul om du kunde säga nånting uppmuntrande.
Jag har aldrig gjort nåt liknande i hela mitt liv.
Du har ju inte gjort nånting utan pappa.
Jag tror inte att du klarar det.
Vi får väl se.
Är anslutande flyg till Jaipur också första klass?
Ja.
Det är svårt att uppgradera sig numera.
Jag fick flirta så hårt med resebyrån...
att det började likna telefonsex.
Vilken turdag!
Vi vill kontrollera er väska, frun.
SÄKERHETSKONTROLL
- Vad har ni med er? - Bara PG-tepåsar.
Och brunsås.
31 paket med chokladdoppade havrekakor.
Inlagd lök och inlagda ägg.
Pickles.
- lnget flytande på planet. - Vad betyder det?
Ni får inte ta med löken...
och äggen.
De här är okej.
Man kan ju sin Kipling...
men det här är ett sätt att upptäcka en ny kultur...
och träffa nya vänner.
Och ett hovrättsråd är precis en sån gäst som vi hade hoppats på.
Eller hur, Douglas?
Va?
Är det er första tripp till lndien?
Ja.
Ni verkar inte vara en van resenär.
Det stämmer.
Men jag har läst resehandböcker.
Här ska det vara.
Hejsan.
Hej, kul att ses. Norman Cousins.
Madge Hardcastle. Ett nöje.
Spelar ni era kort rätt kan det bli det!
Min rullstol!
Ja, vänta-
Kan jag be om er uppmärksamhet?
Vi måste tyvärr meddela att Flight 105 till Jaipur är inställt...
p.g.a. dåligt väder vid resmålet.
Vi ber om ursäkt för eventuella besvär.
Jaha.
Naturligtvis är det en god idé.
Vem kan man lita på om inte ett hovrättsråd?
På det här sättet får vi se mer av landet.
Säg att du är min mamma om nån frågar.
Folk får inte tro att vi är tillsammans.
Du önskedrömmer.
Douglas, det här säger jag inte särskilt ofta...
men du kan faktiskt ha rätt.
Landet förefaller mer civiliserat än man kunde tro.
Tack ska du ha.
Bussen tar oss till stadskärnan...
och sen tar vi tuk-tuk ända fram.
- Vad sa han? - Det är därnere.
Ner där, den gula.
Titta på bussen!
Vi får inte plats!
En första regel i lndien: "Det finns alltid plats!"
Så där, ja.
Ursäkta.
- Hoppa in! - Vad kul vi ska ha!
Låt oss hoppas det.
Det här är jätteroligt.
Tack.
Är du galen?
Undvik all mat som inte kommer från en rekommenderad säljare.
De sköljer i orent vatten.
Det är bara en smörgås.
Underbart. Då tar jag skinka, ost och streptokocker.
Eller kanske bakterier, sallad och tomat?
Vill ni smaka lite?
Jag tror att det är aloo ka paratha.
Jag äter inget jag inte kan uttala.
När var ni här senast?
För fyrtio år sen.
Så länge har jag varit gift.
Min make dog nyligen.
Jag beklagar.
Tror ni att vi klarar oss?
Herregud! Fråga inte mig!
Jag är räddare än ni.
Nej.
Det blir nåt utöver det vanliga.
Vad är egentligen en tuk-tuk?
Titta! Vad är det där?
Hotellet för dem som vill åldras i skönhet.
Ge mig handduken!
- Se upp! - Ursäkta.
Välkommen till The Best Exotic Marigold Hotel!
Det är en indier därinne.
Det duger.
Fåglar på rummet.
Det här är en byggnad med karaktär.
Allt kanske inte fungerar som ni förväntat er...
men som hotellchef...
och direktör för Marigold Hotel...
är jag stolt över att huset har stått här i århundraden...
och kommer att behålla samma toppkvalitet länge än.
Följ mig, men se upp för den där otäcka stenen.
Runt hörnet...
är vi framme vid-
ert rum.
Var?
Här.
Min gode man, rum har dörrar.
Det ni visar mig är en alkov.
Vi får snart hit en dörr, jag lovar.
När då?
Låt oss inte haka upp oss på detaljer, mrs Hardcastle.
Hellre än att prata om dörrar...
bör vi njuta av friheten att röra oss fritt.
- Har ert rum nån dörr? - En mycket effektiv dörr.
Bra! Då bor jag där.
Jag kommer till sjukhuset för att se att tillfrisknandet går bra.
Ni får ligga kvar i fem dagar och får totalbedövning.
En höftoperation tar vanligen bara två timmar.
Kirurgen tar bort den översta biten av lårbenet...
och ersätter den med en konstgjord bit.
En rutinåtgärd.
Har ni en spritpenna på er?
Varför då?
Jag vill märka den.
Ni får inte operera fel höft!
Jag vill bo på det andra hotellet, det som finns i broschyren.
Mrs Ainslie, gör er redo för en överraskning.
Det är samma byggnad, frun.
Ni har photoshoppat den!
Nej, jag har erbjudit er en vision av framtiden.
Jag hade förstås hoppats att den skulle vara färdig nu.
Vi har ett ordspråk här i lndien-
"Allt blir bra till slut."
Om det inte är riktigt bra är vi helt enkelt inte vid slutet än.
Det som kan göra det bra är att ni betalar tillbaka pengarna.
Visst, om ni vill det ska ni få det.
Inga problem. Jag ger er full ersättning.
- Gör ni? - Absolut!
- Med en gång? - Absolut!
Med en gång om tre månader.
Har ni prövat att skaka den?
Ja.
Har ni slagit den i bordet några gånger?
Ja, det också.
Okej.
Jaha.
Hur hamnade ni i lndien?
Jag investerade våra, nåja, mina pensionspengar...
i vår dotters lnternetföretag.
Hon försäkrade att så snart det hela hade kommit igång...
och omställningen från virtualitet till verklighet hade blivit solid nog...
skulle hon betala tillbaka allt.
Jag tror inte att jag förstår alla de där orden.
Det gjorde inte hon heller.
Så där! I skick som ny!
- Är det sant? - Självklart inte!
Skulle ni vilja att jag "lagade" stolen också?
Jag klarar säkert av det också.
Så länge jag har väntat på detta ögonblick...
att få fira er ankomst...
och välkomna er med med en brittisk stek.
Tillagad med kärlek av mig själv...
och min mest lojale hjälpreda och vän, unge Wasim.
Stek av vadå?
Med underbar smak-
Stek av vadå?
Getstek-curry.
Kära vänner, ni har hittat fram till denna plats...
som jag har ärvt efter min far...
och räddat ur ruinerna av hans krossade drömmar...
och döpt om till The Best Exotic Marigold Hotel...
för dem som vill åldras i skönhet.
De orden är valda eftersom...
ni alla hör aftonklockorna ringa...
och känner tänderna lossna.
Vem vet hur många dagar ni har kvar?
Vi är hedrade över att ni valt att tillbringa dem hos oss.
Så-
- Vad är det med honom? - Douglas, gör nånting!
Låt mig! Min bror är läkare.
Jag är ledsen.
- Denne man är död. - Herregud!
Vi måste täcka hans ansikte.
Vi måste bevara hans värdighet i denna svåra stund.
Ledsen, vännen.
Han hostade! Jag såg det.
Han rörde sig, han lever.
Somnade jag?
Allt är okej. Han är inte död.
- Jag som sett fram emot maten. - Det är då själva fan!
- Jag var så rädd. - Jag är i helvetet.
Marigold Hotel, Jaipur. Dag nio.
Gamla vanor dör lättare än vi tror, och nya tar form.
Nu med Gäster
Jag sträcker mig inte längre efter Radio 4 på morgnarna.
Jag får numera mina nyheter från Jaipur Herald.
Snart kanske jag vänjer mig vid alla biltutor och försäljare.
Ett ögonblick.
Förgasaren är sönder, sir.
Finns det nån annan plats i världen...
där sinnena testas så hårt?
De som är vana vid landet låter sig inte bekomma.
Men inget kan förbereda den oinvigde...
på denna kakofoni av oljud och färg...
på hettan, rörelserna...
och den oändliga mängden människor.
Sonny testar våra sinnen på sitt eget sätt.
Exotisk mat flödar ut från köket varje dag.
Mooli moong dal...
bagara baingan...
banjara gosht...
paneer methi chaman...
Iamm vindaloo.
Först blir man överväldigad.
Sen inser man att det är som en våg.
Den som försöker stå emot faller.
Mrs Donnelly!
O P E RATl O N SSAL
Den som kastar sig i simmar över till andra sidan.
Var finns den här adressen?
Jag har inte mer!
Det är en ny och svår värld.
Utmaningen ligger i att vänja sig.
Inte bara vänja sig utan också må bra.
Graham pratade om ett fantastiskt tempel.
Du kanske vill följa med?
Jag är din hustru. Har vi setts förr?
Vill du hellre stanna här?
Ja, med tanke på alternativet.
När jag går ut på morgonen ler ungarna åt mig.
För att du ger dem pengar, ja.
Okej.
Jag går själv.
- Det här kan inte stämma. - Det tror jag, saab.
Det stod hus här förr, hus som folk bodde i.
Jag kan köra er nån annanstans.
Nej, nej.
Det är bra så här. Tack.
- Här! - Tack, sir.
- Ursäkta mig. - Ja?
Det fanns hus här förr.
Allt är rivet.
Men människorna, familjerna, då?
De flyttade till andra platser.
Håll inte så hårt med höger hand.
I slagträet?
Ja, jag har ett tips.
Håll upp vänster armbåge...
och träffa bollen i en sving.
- Tack. - Okej.
Är ni redo att fara hem, mrs Donnelly?
Det är inte mitt hem.
Jag vill hem till England.
Så snart ni kan gå ombord på planet kan ni åka.
Till dess hjälper jag er med tillfrisknandet.
Hur känns höften?
De hade tur.
Det är märkligt.
Ju fler operationer de gör ju mer tur har de.
Förlåt, jag visste inte-
Förlåt mig.
Ursäkta så väldigt mycket.
Ja?
Jag letar efter den här adressen.
- Ja. - Förstår ni?
Kan ni hjälpa mig att hitta den?
Ja.
Ja, ni förstår, eller, ja, ni kan hjälpa mig?
Ja, ja.
Både och?
Ja.
Ge mig bollen.
Jag kan slå honom.
Nu åker du dit, farbror.
Ta i så att du spricker.
Kom igen, Sanjay. Du fixar det.
Kom nu, Sanjay.
Jag behövde farten.
Ja!
Mår du bra, farbror?
Ja.
Ja, jag mår fint.
Som kund är ni viktig för oss.
Kan jag intressera er för vår nya-
Säkert att ni inte vill ha nåt?
Vi har engelskt frukostte. Building tea, som ni säger.
Builder's tea, menar ni.
Nej, tack. Jag är nöjd.
Vad kan jag göra för er?
Inget, tror jag. Förlåt, jag borde inte ha kommit hit.
Men vänta-
Jag såg er annons i tidningen...
och den nämnde speciellt förmågan att tala med äldre personer.
Men jag tänkte mig inte det här.
- Tänkte ni söka jobb? - Förlåt, jag upptar er tid.
Alla som jobbar här har universitetsexamen.
Det är en arbetsplats för ambitiösa unga människor.
Jag förstår det nu.
Nej, snälla, sätt er.
Sätt er, snälla.
Heter det builder's tea?
Ja, vi doppar kakor i det.
"Doppar?"
Ja, vi sänker ner kakan i teet...
Iåter den suga upp vätska...
och precis innan kakan upplöses...
stoppar vi in den i munnen...
och njuter av den läckra kombinationen av kaka och te.
Det är mer rogivande än det låter.
Kanske ni kan hjälpa oss.
Jag trodde inte att du skulle komma.
Har jag nånsin svikit dig?
Svara inte.
Jag måste gå.
Börja jobba för mig istället.
Du har inte råd med mig.
Jag har inte råd med nånting.
Jag saknar dig.
Får jag komma ikväll?
Vi ses nån annanstans. Jag hyr ett hotellrum.
Sonny, du äger ett hotell. Där finns det väl rum?
Många är upptagna av riktiga gäster.
Som betalar?
Varför driver du med mig? Det är inte attraktivt!
Sunaina.
Hej, Jay.
Sonnypojken.
Kalla mig inte det.
Sluta vänslas med min syster på allmän plats.
Kom nu!
God afton, ers nåd.
God afton, mrs Ainslie. Har ni haft en bra dag?
Vad har ni haft för er?
Först var jag i sovrummet...
där jag fick några trevliga timmar med att namnge alla kackerlackor.
Sen åt jag en lunch som min halsbränna sent ska glömma.
och efter det har jag suttit här och stirrat ner på en bok...
och väntat på att bli räddad av nån, vem som helst.
Jag är glad att det blev ni.
Varför går ni inte ut? Det finns så mycket att se.
Livet pågår därute, mrs Ainslie. Jag lovar.
Jag kan prata med kocken, om ni vill.
En enkel grillad kyckling och kokt ris, kanske?
Det skulle jag uppskatta.
Okej.
God afton.
Sätt er, för all del.
Tack.
Jag antar att ni haft en bra dag?
Berätta hellre om er.
Jag har fått jobb, mitt allra första.
Jag ska bli nån sorts kulturrådgivare.
Ett uppdrag ni verkar synnerligen lämpad för.
Ni kanske kan hålla det för er själv.
Jag är smickrad att ni berättade det för mig.
God afton, herrskapet Ainslie.
- Har ni haft en bra dag? - Väldigt speciell, faktiskt.
Jag for till templet ni tipsade om, en plats för meditation och frid.
Det var helt fantastiskt.
Du märkte väl inte ens stanken av elefantdynga?
Tyvärr såg jag inga elefanter.
Jag trodde att ni skulle vara där. Vad har ni haft för er?
Ja, vart tar ni vägen varenda dag?
Jag har just berättat det för mrs Greenslade.
Hon hör det säkert gärna igen.
Jag har pratat med kocken. Det går att ordna.
Har du hört, Douglas?
Vanlig stekt mat. Manna från himmelen.
- Måste jag äta det också? - Jag kan inte tacka er nog.
Ni borde se templet.
Det vill jag gärna.
Glöm inte ta med en klädnypa till näsan.
God natt.
Mrs Greenslade?
Evelyn.
Får jag visa dig en sak?
Jag växte upp här, alldeles i närheten.
I ett stort hus med tjänare.
Vi kände deras fruar och barn.
En av pojkarna, Manoj-
Han blev min vän.
Vi spelade jämt cricket ihop.
Vi spelade allt möjligt ihop i många år.
Men-
Men en kväll...
utvecklades det till nånting annat.
Vi fick ett par månader ihop.
En helg i Udaipur...
satt vi vid sjön och såg på solnedgången.
Jag tänkte att jag aldrig skulle bli så lycklig igen.
Jag fick rätt.
För plötsligt tog det slut.
Vi hade somnat och man hittade oss.
Det var förstås inte bra för mig.
Men jag hade insett min läggning, och min familj hade nog förstått.
Men...
för Manoj var skammen total.
Hans far fick sparken, och familjen blev bortskickad.
Jag...
vet inte vad jag kunde ha gjort.
I alla fall mer än ingenting.
Jag lät det bara ske.
Jag försökte inte förhindra det.
Sen reste jag till England och universitetet.
Jag sa jämt att jag skulle resa tillbaka.
Men det gjorde jag inte.
Förrän nu.
Och nu tänker jag-
Tänk om jag är den sista personen i världen som han vill träffa?
Vill du träffa honom?
Ja.
Ja!
Då måste du göra det.
Vi är i full gång, mr Maruthi.
Med lite finansiell hjälp för fas två...
kan Best Exotic Marigold Hotel resa sig som fågel Fenix...
och uppnå sin forna glans.
När jag säger liten hjälp...
menar jag förstås en i medium-storlek.
Eller större.
Det här hotellet har aldrig haft några glansdagar.
En ansiktslyftning, då.
- Hur många rum? - Många.
- Hur många? - Ett stort antal.
Massor av rum utan tvivel.
- Jag är inte så mycket för detaljer. - Det var inte din far heller.
Mr Maruthi, får jag presentera en av våra ärade gäster.
Kära mrs Donnelly...
beskriv så detaljrikt som ni behagar...
er uppfattning om stämningen och atmosfären...
på Best Exotic Marigold Hotel.
Jag saknar ord.
Engelsk humor när den är som bäst.
Tack så mycket, frun.
Hjulet snurrar, men hamstern är död.
- Mamma-ji, vad gör du här? - Du ringde efter mig.
Nej, det kan jag inte ha gjort. Telefonerna fungerar inte.
Och därför kom jag.
Mamma-ji, det här är mitt kontor!
Vem är mannen därute?
Skrivbordets innehåll tillhör mig. Öppna inte lådorna.
Jag insisterar, öppna inte lådorna!
Varför kom du hit?
Måste jag ha ett skäl för att besöka min favoritson?
- Han är på sitt gods i Delhi. - Min näst bästa favoritson.
Han har rest till Kanada för att bli rik.
- Och det blev han. - Det blir jag också!
Jag har en dröm, Mamma-ji. En lysande dröm!
Vi ska ta hand om gamlingar. Inte bara britter.
Det finns andra länder som inte heller gillar åldringar.
Sonny, dina bröder äger var sin del av det här hotellet.
De har väl också rätt till en del av vinsten?
Framgång föds inte över en natt, Mamma-ji.
Stora planer kräver långsiktig strategi och tålamod.
Hur mår din flickvän?
Jag vill att du träffar henne.
Och jag vill att du träffar din blivande fru.
Hon är från en mycket fin familj i Delhi.
Jag gifter mig med vem jag vill, utan nåns tillstånd.
Det är din flickvän som sätter såna här griller i skallen på dig, va?
Ett gott skäl att inte gifta sig med henne.
- Om jag älskar henne, då? - Ett ännu starkare skäl.
Säg åt Wasim att hämta in bagaget från bilen.
Han ska inte bära, han har dålig rygg.
Vadå bagage?
Hur länge ska du stanna?
Så länge det behövs.
Så där sopar man inte.
Jag har tjänat i åratal. Såg till ett vackert hus.
Höll det fläckfritt. Du måste trycka hårdare med kvasten.
Hon talar inte engelska.
Hon är en "oberörbar".
För en rättroende hindu är t.o.m. hennes skugga oren.
Namaste-
Vart går ni varje dag?
Är det en kvinna?
Vad sägs om en bit curry med lite efterspel?
Nej, så är det inte.
Jag-
Jag är gay.
Fast numera är det mer i teorin än i praktiken.
Vi ses senare.
Viceroy Club invigdes av själve Lord Kitchener...
och många av våra seder är oförändrade sen dess.
Det syns.
Berätta lite om era gäster.
Några maharadjor, rika godsägaränklingar?
Vi brukar inte avslöja detaljer om våra medlemmar, frun.
God morgon, ers höghet.
En mycket god morgon.
Var skriver jag på?
Inträdesavgiften är 1 20.000 rupier...
och därefter 1 5.000 rupier i månaden.
Jag kanske kan få lite rabatt med tanke på min status?
Er status?
Jag hoppades att det inte märks...
men jag är medlem av den kungliga familjen.
- Hur då, madam? - Jag är prinsessan Margaret.
Det är verkligen en ära att träffa er, madam.
Jag måste säga att ni ser bra ut...
med tanke på att ni dog för nio år sen.
Ert riktiga namn, tack, och 1 20.000 rupier.
Vet ni vart han går?
Jag vet att ni vet, men ni säger inget.
Jag kan få tag på havrekakor.
Så många ni vill ha...
med choklad eller utan.
I förtrolighet.
Mamma vill inte att vi gifter oss.
- Hon har inte träffat mig. - Det behöver hon inte.
Hon vet att du inte kommer från Delhi...
att din familj inte är rik och att du jobbar som telefonsäljare.
Du tillhör ett modernt lndien hon inte vill ha.
- Då måste du säga vad du vill. - Jag försöker.
Försök mera.
Älskar du mig, Sonny?
Mina känslor kan inte sammanfattas i ett enda ord.
Det är ett vackert ord som man vill höra.
Det blir lättare att prata med mamma när hotellet är framgångsrikt.
Om det inte blir det då?
Allt blir bra till slut.
Och om det inte blir bra, är det inte slutet.
- Sonny! - Det blir framgångsrikt.
Det måste bli det.
För att du kan stå emot din familj då?
För att då får jag stå vid din sida.
Mår ni bra, tant?
Jag ska prata inför folk för första gången i mitt liv.
Föreställ er dem nakna.
Förlåt?
Man är inte rädd för att prata inför folk...
om man tänker att de är nakna.
Jag är nog för gammal för sånt.
Nu ska vi se.
Kära nån!
Ursäkta, finns det några rika, ensamstående män här ikväll?
Där är en.
Kan ni placera mig vid honom?
Den här vägen, madam.
Hans kungliga höghet, prins Michael av Kent.
Får jag tillbaka den där, tack.
- Redo? - Ja.
- Ring mig! - Ringa er-
Ja, gör som du brukar. Slå mitt nummer.
- Det ringer. - Hallå!
God morgon, madam. Hur står det till idag?
Nej, det är fel tilltal. Du låter som en sjuksköterska.
Som om jag är döende.
Får jag ta några minuter av er tid-
Hur lång tid brukar det ta?
- Tolv minuter. - Då har du redan ljugit för mig.
Nej, jag kan inte tala med er. Jag ser på TV.
Varför tolv minuter?
Vi tror att ju längre vi håller kunden kvar i telefon...
desto mer mottaglig blir hon för vårt budskap.
Det är mitt favoritprogram.
Men om ni fick höra om våra speciella-
Prata inte som en robot. Prata med mig.
Du vet att jag tittar på TV.
Vilket program tittar ni på?
En fantastiskt program om en kille som talar till unga kvinnor...
vars pojkvänner har legat med deras mammor.
Flickornas mammor, alltså-
Och-
Nu är pojkarna avslöjade, och alla bråkar.
Det låter otroligt. Bäst att ni lägger på.
- Jag heter Sunaina. - Bra, jättebra.
Evelyn.
Får jag tala med er om våra specialerbjudanden?
För tidigt. Jag vill bara prata.
Tittar er make också på TV, Evelyn?
Nej, han är död.
Ni kanske-
Jag har faktiskt varit med om ett sånt här samtal.
Jag pratade med en person som var så bakbunden av sitt manus...
eller säljprogram...
att hon pratade utan varje form av medmänsklighet.
Hon hade inte en aning om...
att jag föll i småbitar i andra änden av tråden.
Ni måste sakna honom mycket.
Medkänsla är bra. Men var lite mer optimistisk.
Ibland när en dörr stängs-
är resten också låsta, jag vet.
Nej, du har förstås rätt. Det är en början på nåt nytt.
Vad ville du prata med mig om?
- Ungefär så. - Tre minuter?
Antingen har jag sparat er nio minuter eller förlorat ett jobb.
Ni förstör min image.
Ni har väl ingen image!
Damen i baren tittar på mig.
Ja, som på ett museiföremål.
Varför är ni så elak?
Jag vill bara känna mig ung igen.
Vill känna mig behövd, om så bara för en natt.
En underbar natt.
Ni vet precis vad jag menar.
Ge mig en minut, sen kan du komma fram till oss.
Bortvald igen!
För många år sen...
gav den där mannen mig en fantastisk natt.
Att beskriva hans sängkammarkunskap som teknisk vore-
- Har inte drinkarna kommit än? - Det sägs att tålamod är tämjd passion.
- Jag heter Madge. - Carol.
- Det här är Norman. - Hur står det till?
Carol. Som i julsånger.
- Kanske det. - Fint.
Hur har du hamnat i Jaipur, Carol?
Ja, Carol. Hur har du hamnat i Jaipur?
Jag har bott här i hela mitt liv. Min far arbetade för UD.
- Ni är välskapt. - Hur sa?
Herregud!
Ni verkar hålla kroppen i topptrim.
Jag köpte gymkort förra året.
Det kostade en förmögenhet men var till ingen nytta.
Man måste ju gå dit också.
Vad gör du, Norman?
- Jag? - Ja.
- Norman är affärsman. - Jo, jag- ja.
- Vilken typ av affärer? - Säg det du.
Import och export.
Fast numera är det mer "ex-" än "im-."
- Om ni förstår. - Nej, det gör jag nog inte.
Jag går och baddar ansiktet lite-
Jag kanske drunknar.
- Det har varit en trevlig pratstund. - lnte alls.
Du har rätt, och nu måste jag gå.
Hör på, Carol.
Nu släpper vi allt rollspel.
Kan vi börja om?
Jag saknar charm och är inte bra på att flirta.
Jag heter Norman, och jag känner mig ensam.
Jag heter Carol, och det gör jag också.
Hej.
Dag 22.
Som Darwins finkar anpassar vi oss sakta till omgivningen.
Och när man gör det...
herregud, vilka rikedomar det finns!
Man återupplever inte det förflutna genom att längta efter det.
Det är endast nuet som skapas, medan det förflutna förbleknar.
Jag har inte sovit en blund inatt. Kranen droppade hela tiden.
Jag har pratat med Wasin om det.
- Vad sa han? - lngen aning, det var på hindi.
- Jag kanske kan fixa det själv. - Du? När då?
Tja, varför inte nu?
Var är vi? Vart ska vi?
Janta-kolonin, Kachchi Basti.
Vad var det för fel på vår vanliga väg?
Anokhi har bjudit hem er.
Vem är Anokhi?
Hon som ger er mat.
Hon vill presentera sin familj för er.
När kan vi åka hem?
Hon vill tacka er för er vänlighet.
Jag har inte varit vänlig.
Ni är den enda som har sett och bekräftat henne.
Det där äter jag inte.
I så fall förolämpar ni henne svårt.
Det smakar bra.
Låt bli det där, era små odågor! Låt bli!
Släpp den!
Jag visste inte att de lekte där.
Förlåt.
Hemskt ledsen.
Förlåt.
Hur mycket kostar den här?
Tusen rupier.
- Tack. - Nej!
Ursäkta, men...
det är inte så det går till.
Ursäkta att jag lägger mig i.
Fråga inte vad han vill ha, säg vad ni tänker betala.
Hon ger 200.
Absolut inte mer, det är ett slutbud.
- Ett tusen rupier. - Tyvärr.
- Nu går vi. - Men-
Jag vet vad jag gör.
Men jag vill verkligen ha den där.
Han kommer efter oss.
- Tror ni det? - Absolut.
Så här spelar man spelet. Fortsätt gå!
Han spelar cool, men han kommer nog efter.
Han spelar verkligen cool.
850, 900, 950, 1.000.
- Tack! - Detsamma.
Bättre lycka nästa gång.
Varför bär ni omkring på en kran?
Jag är ingen expert...
men packningen har lossnat från ventilen...
och måste tätas och packas om.
Ventilen har rostat.
Så kan det också vara.
- Kan ni laga den? - Blir inte billigt.
Avgjort väldigt dyrt.
Jag åkte tuk-tuk härom dagen.
Den tog inte den vanliga vägen till hotellet.
Chauffören tyckte att han skulle ta mig till ett annat hotell...
som jag säkert skulle gilla bättre.
Man vill ju gärna tro att han verkligen ville mitt bästa...
och att det inte var för att hans svåger ägde det.
Man vill ju gärna lita på folk, eller hur?
Men man vet ju aldrig.
Jag mötte min make när det var marknad i stan.
Min väninna och jag åkte karusell.
Hennes häst var bra, men när turen började...
började min ge efter, som om den skulle falla ihop.
Plötsligt kände jag hans armar om mig...
och hörde en röst intill mig: "Lita på mig." Och det gjorde jag.
Förbehållslöst till den dag han dog.
Vad fint!
Vår lägenhet såldes i förra veckan.
Vi fick sälja den för att betala Hughs skulder.
Jag tvingades skaffa ett jobb här, och jag älskar det!
Inte ens med Sonnys priser har jag råd med det här.
Inte efter vad som hänt med våra besparingar.
Så ni har rätt.
Man kan aldrig veta.
Lämna mig ifred!
Gå hem med er, nu!
Jag har ju redan fyllt i den! Flera, flera gånger.
Det är en procedur.
Ni gör en förfrågan, och varje gång får ni fylla i en blankett.
Men det är samma förfrågan varenda dag.
Därför måste ni fylla i samma blankett.
Mrs Ainslie.
Hur står ni ut i det här landet?
Vad ser ni som inte jag gör?
Ljuset, färgerna.
Leendena.
Folk som ser livet som ett privilegium, inte en rättighet.
Det lär mig nånting.
Är mjölken pastöriserad?
Ja, mycket postöriserad.
Det är inte sant. Ni ljuger ju för mig-
Det är bra så, tack.
Det är trevligt att se att ni är ute och rör på er.
- Är det? - Ja, ett framsteg, tycker jag.
Jag skulle till banken.
Till banken.
Inte för att jag tror att nånting har ändrats...
men vår dotter, Laura, lovade faktiskt...
och man vill ju vara optimist.
Annars-
Jag gick faktiskt inte till banken, jag letade efter er.
Det har jag gjort ganska länge.
- Mrs Ainslie. - Jean.
Jag är gay.
Gay som...
i 'gladlynt'?
Åh, jag förstår.
Tack!
För vadå?
För att ha avvärjt min totala förödmjukelse.
Som sagt, detta land driver mig till vansinne.
Ska vi gå?
Nånting?
Inte än.
Nu, då?
En sekund.
- Herregud! - Vadå?
Lyssna!
Och nu-
Inget droppande!
Inget droppande! Hurra!
Ursäkta, jag vet inte vad som flög i mig.
- Mrs Ainslie. - Raring!
Har du haft en bra dag?
Nu ska du få höra! Din make...
som inte ens känner igen en hammare, har faktiskt fixat-
- Vi måste härifrån. - Hur sa?
Jag stannar inte i det här landet en sekund till.
- Varför då? - Därför!
Välj vad du vill! Klimatet, hettan-
Fattigdomen.
Hela den här resan är en grotesk önskedröm.
- Det är dags att åka hem. - Vem ska betala biljetterna?
Se på oss! Ett gäng fossiler som lurar oss själva...
och traskar runt som om vi tagit ett sabbatsår i djup förnedring.
Vi har inte råd.
Du bjuder ju inte hem våra vänner därhemma.
Vi måste inse fakta, vi är gamla och passé.
Det är sanningen, den råa, opolerade sanningen.
Det enda vi har är ett dystert, jävla rum.
Med en jävla larmknapp i ett jävla hörn.
Vi får göra bästa möjliga av det.
Det är nog det bästa vi kan göra.
Jaja-
När jag behöver höra din åsikt ska du få den av mig.
Kom igen, svara nu!
Svara!
I så fall, tack för ert samtal.
Jag återkommer så snart jag har pratat med min chef.
Sunaina, jag måste få träffa dig. Jag måste!
Får jag inte hålla om dig ikväll blir jag galen!
Jag längtar efter dig, trånar efter dig.
Det är nog min syster du trånar efter, Sonnypojken.
Tack, Jay.
Privatsamtal, Sunaina. Betyder det ingenting för dig?
Han tog telefonen. Vad kunde jag göra?
Jag saknar dig.
Kom hem till mig ikväll.
Det går inte.
Mina föräldrar firar 25 år som gifta. Det borde din mamma få veta.
Kom efter det, då!
Då sover du.
- Nej, jag väntar på dig. - Du sover.
Men jag kanske kan väcka dig på mitt sätt.
- Smyger du dig in? - Jag har inget att skämmas för.
Inte jag heller.
Du behöver inte smyga.
Fast om du är lite tyst och inte blir sedd av nån...
skadar detju inte.
Sunaina?
Jag vill säga nånting.
Kan du säga henne att jag är glad att jag fick komma?
Glad att hon bjöd hem mig?
Att få träffa hennes familj, hennes farmor och barn.
Hon frågar om ni har barn.
Jag skötte om andras barn.
I en familj.
Jag var hos dem i åratal.
Skötte huset och pengarna, allt.
Skötte om dem som om de vore mina egna.
En dag tyckte de att jag behövde avlastning.
Jag var tacksam.
Så kom den där unga kvinnan.
Jag försökte lära upp henne.
Inte bara att sköta räkenskaperna...
utan också att göra baconet knaprigt, så som herrn ville ha det.
Och hur den lilla ville få sitt hår borstat.
Små saker som visar...
att man bryr sig.
Jag måste ha lyckats bra...
för plötsligt behövdes jag inte mer.
De tackade mig för mina tjänster...
som om det var allt.
Till slut hittade jag en våning.
Problemet var vad jag skulle göra med all tid.
Våningen städade jag ur på en halvtimme.
Vad skulle jag göra sen?
Resten av dagen?
- Ge henne de här. - Visst.
HAR DU TAPPAT SUGEN?
John Smith.
Mr John Smith.
Visst ja, det är jag.
Den här vägen.
Hallå! Marigold Hotel.
Är det dags?
Ja.
Är ni inte rädd för att ha sex vid er ålder?
Äsch, dör hon, så dör hon.
Vilken lycka! Mrs Donnelly! Mrs Hardcastle!
Hjulet har absolut vänt till vår favör!
Mr Dashwood, allesammans, stora nyheter!
- Vad är det, Sonny? - De fungerar!
Det var goda nyheter. Vad är det som fungerar?
Marigolds telefoner! Jag vill berätta det för alla.
- Jag måste säga det till mamma. - Grattis!
Mr Dashwood, ni har telefon.
Hur kan de hitta nånting på det där kontoret?
De plockade väl fram en adress på måfå...
för att få tyst på mig.
Så gick det nog till.
Det är säkert ingenting.
Du tror väl också att det inte är nånting?
Jag tycker att du ska knacka på och se efter.
Förlåt att jag stör.
Jag heter Graham Dashwood.
För många år sen-
Jag vet vem ni är.
Ursäkta, men jag vet inte vem ni är.
Jag heter Gaurika, Manojs hustru.
Jag är glad att få träffa er.
Vill ni hälsa honom att jag kom förbi.
Det skulle jag uppskatta mycket.
- Hur tänkte hon? - Vem då?
Manojs hustru.
Hon visste vem Graham var. Hade han berättat det för henne?
- Vi får väl veta imorgon? - lnte jag.
Jag ska åka till Badi Mahal Palace. Ska bli fantastiskt!
- Jag har läst allt om det. - Berätta!
Om jag bara kunde minnas-
Varsågoda! God mat, romantisk musik, välkomna!
Vi har redan ätit, tack.
Välkomna!
Ett nattligt hemligt besök, så underbart!
Ursäkta!
Jag vet inte vad ni heter, men jag är hemskt ledsen.
Glöm det, jag har inte upplevt nåt så spännande på veckor.
- Snälla- - lngen fara, mrs Hardcastle!
Jag kan förklara allt.
Herregud, är du naken?
Mrs Hardcastle, ur djupet av mitt hjärta ber jag om ursäkt.
Varför sa du inte att du inte var i ditt rum?
Jag ber dig också om ursäkt. Gå ut nu!
Vad händer? Vem skrek?
Nej!
Det här är ett respektabelt hotell, ingen bordell.
Ta dina saker och försvinn!
Av er hade jag förväntat mig nåt bättre.
Å andra sidan är det precis vad jag hade förväntat mig.
Mrs Kapoor, jag heter Sunaina.
Jag tänker inte betala dig...
och därför är ditt namn helt ointressant.
Hur vet du mitt namn?
För att det är min Sunaina!
Den flicka som du påstod inte var så modern?
Nu blir det spännande.
Mamma-ji, missförstå inte det här.
Sunaina skulle inte träffa mrs Hardcastle.
Hon skulle ha sex med mig.
Är det sån du är?
Okej, du gör som du vill.
Men försök aldrig hävda att du är en lämplig hustru till min son.
Ta dina saker och försvinn.
Sunaina?
Hur gick det?
Jag har sett bergets topp.
Det låter fint.
Jag träffade nån igår.
En man jag inte sett på åratal.
En man jag har älskat i hela mitt liv.
En man?
Ja.
Fortsätt.
Jag visste inte hur han har haft det.
Jag ville nog inte veta...
för jag hade orsakat skam och förnedring för hela hans familj...
och jag tänkte att han kanske hatade mig.
Vi talade hela natten.
Han har varit lycklig.
Han har levt ett fridfullt liv...
och aldrig glömt mig.
Så sa han.
Hela tiden har jag trott att jag dömt honom till ett liv i skam.
Det var jag som hölls fången.
Men inte nu längre.
Bergets topp.
Hur har natten varit?
Mycket speciell.
Ni är ju tillbaka!
En märklig natt överlag.
Först berättar ni.
Först berättar ni, och sen-
Dag 45.
Det var förstås oundvikligt.
Föser man ihop en hop gamlingar...
måste ju nån snart vandra vidare.
Graham dog av den hjärtsvikt som han lidit av i åratal.
Han visste att han aldrig skulle resa tillbaka.
Han ville dö i lndien...
men ville inte säga nåt till oss.
Han höll sitt löfte och visade mig Udaipur.
Manoj ville ge honom en hinduisk begravning vid sjön.
Vid den plats som de besökt tillsammans.
Ingen helig plats.
Fast för dem var det nog det.
Det tar lång tid för en kropp att brinna upp.
De sörjande får många timmar att minnas.
Elden ska tändas i gryningen...
och vid solnedgången ska det bara finnas aska kvar.
Är det vår vän vi sörjer...
vars liv vi visste så lite om?
Eller sörjer vi vår egen förlust?
Har vi rest långt nog för att låta våra tårar falla?
När nån dör tänker man på sitt egen liv.
Jag vill inte bli äldre.
Jag vill inte bli nedlåtande behandlad.
Eller marginaliserad och ignorerad av samhället.
Jag vill inte bli den som först släpps ur gisslan på ett kapat plan.
Hej.
Jag letade efter er. Vi tar en drink uppe på taket.
Jag har träffat Gaurika, Manojs fru.
Varför då?
Jag ville veta hur mycket hon kände till.
Hon visste allt.
Att han älskade en man och alltid skulle göra det.
Han hade berättat det när äktenskapet arrangerades.
De hade inga som helst hemligheter för varann.
Det är väl rätt?
Det ska väl vara så?
Det fick mig att inse hur mycket jag hade svikit Hugh.
Vad är det för mening med äktenskap om man inte delar nånting?
Mrs Greenslade.
Kan jag kanske få tillbaka min make nu?
Douglas?
- Förlåt. - Jag ber om ursäkt.
- Förlåt. - Ursäkta mig.
Hon var ledsen.
Bespara mig dina förklaringar. Tror du jag är svartsjuk?
Varför skulle du annars genera mig och Evelyn?
Den som generar dig är bara du själv!
Det är pinsamt att-
Att se dig svansa runt den där koögda, gråtmilda f.d. hemmafrun...
som utnyttjar sin ensamhet.
Hör du dig själv?
Inser du vilken hemsk människa du har blivit?
Det enda du kan uttrycka är gränslös negativism.
Du vägrar att se minsta ljusglimt eller glädjeyttring...
även om den finns mitt framför dig.
Desperat måste du att kväva varje tecken på lycka i mig, i alla.
Ett under att jag inte kastat mig över första bästa vänliga kvinna...
men det har jag inte.
Av nån sorts förstelnad lojalitet och respekt.
Som jag förstås aldrig har nåt för.
Jag har kollat mina mejl.
Det fanns ett från Laura.
Är allt okej?
Behöver bara ett glas vatten.
Det där var gin och tonic.
Jag vet det nu.
Vad har hänt?
God afton, herrskapet Ainslie.
Hur står det till?
Mycket bra, tack. Berätta nyheten för dem, Douglas.
Vi ska åka hem.
Jag ber er att öppna börsen, mr Maruthi...
och göra det med vindens fart.
Så att utvecklingsfas två...
av Best Exotic Marigold Hotel kan komma igång meddetsamma.
Mrs Donnelly, antar jag.
Nu går vi ner till bottenvåningen-
- Hur är det på hotellet? - Mr Maruthi.
Allt bättre.
Där ser ni! Största belåtenhet.
Det är ett oundvikligt resultat av lång vistelse på Marigold Hotel.
- Vad gör de där männen? - De jobbar åt mig, mr Maruthi.
De bygger ett så vackert ålderdomshem...
att de gamla vägrar att dö!
De stirrar döden i vitögat och-
Vad gör männen?
Mamma-ji, vad är det som pågår?
Sonny, jag har talat med dina bröder. De tänker sälja hotellet.
Männen är här för att värdera huset.
De värderar marken, de bryr sig inte om huset.
Det kommer att rivas.
De kanske väntar nån månad så att det rasar av sig själv?
Du skämtar, Mamma-ji, men du skrattar inte inombords.
Du vill inte krossa min dröm. Skicka iväg dem!
Det är för sent, min son.
Mamma-ji, titta på kalkylen-
Ingen idé, den går inte ihop.
Jag ger inte upp!
- Med ett litet finansiellt tillskott- - Vem skulle låna dig pengar?
Du lyckas inte ens med ett gatustånd! Precis som din far-
Påminner jag så mycket om honom?
- Är det därför du är så grym? - Tycker du att jag är grym?
Du älskade min far, och han älskade detta hotell.
Vill du sluta som en bruten man, som han?
Säg farväl till det här och flytta hem till mig i Delhi.
Du får ett enklare liv.
Inte enklare, Mamma-ji. Mindre.
Mrs Donnelly.
Kan jag hjälpa er?
Ja, kanske.
Kan ni använda en dator?
Mrs Ainslie berättade var man kan beställa lite saker som jag vill ha.
Några kex.
Hon sa att man kan beställa "pålinjen".
Lycka till!
Det är faktiskt mycket spännande.
Inte bara att gå på planet utan att sen ta till vänster!
- Till vänster? - Första klass.
Och fira vår 40-åriga bröllopsdag hemma.
Vi har inte bestämt hur vi ska fira den än.
Kanske med en minuts tystnad.
- Mr Maruthi- - Mrs Donnelly, jag ber-
Säg Bhanuprakash.
Vi behöver en större för att alla ska få plats.
Jag tror faktiskt att jag går.
De förbereder nån sorts festival.
Ni vill kanske ha sällskap?
- Jag kan göra er sällskap. - Nej, jag klarar mig.
Jag gläds åt er dotters framgång och att allt ordnar sig.
Tack!
TELEFONBOKNlNG
Älskling?
Det är jag!
Jag ville bara höra din röst.
Förlåt, jag tänkte inte på klockan.
Hur mår du? Och Polly och pojkarna?
Bara bra! Kul att du läser den.
Jadå, jag har hittat några vänner.
Jag mår utmärkt!
Tiden är slut, madam.
Pengarna tar visst slut, och-
Jag ringer en annan gång.
Hejdå, raring, jag ringer snart igen.
Sonny!
Mrs Greenslade, var är de andra?
På väg tillbaka till hotellet. Har det hänt nåt?
Jag måste varna er för omedelbara förändringar på hotellet.
Förstås till det bättre.
Vad pratar du om?
Det är en stor glädje att berätta att hotellet ska stängas.
Och att alla gäster glatt kan återvända till sina hemländer.
Vadå?
Ni kan lita på att er hemresa...
arrangeras och betalas av hotellet.
Resan hit betalades också av hotellet, och se bara hur det gick!
Jag går hellre tillbaka till England.
Jag åker helst inte tillbaka alls.
Tillbaka vart?
För min del ser det ännu ljusare ut.
Jag flyttar till min mor i Delhi.
Sen ska jag gifta mig med den passande kvinna som hon har valt.
Det ska bli trevligt att träffa henne innan vi ingår ett livslångt äktenskap.
- Har inte du en flickvän? - Hon är inte min flickvän mer.
Det här är ju katastrof.
I så fall måste vi hantera det som om det vore en triumf, madam.
Lär inte mr Kipling ut det?
Fast det finns förstås ett problem...
eftersom jag, Sunil l. Kapoor, aldrig har upplevt nån triumf.
Jag vet alltså inte hur man hanterar en sån.
Allt jag känner till är en räcka katastrofer...
uppblandad med annat elände, i en ständig ström-
Sonny, älskar du henne? Sunaina?
- Mycket djupt. - Har du sagt det till henne?
Det är för att jag älskar henne som jag inte kan säga det, madam.
Hon klarar sig mycket bättre utan mig.
Sånt älskar kvinnor att höra. Ett kraftfullt afrodisiakum!
- Är det sant? - Nej, självklart inte!
Sök upp henne innan hon börjar tro dig, för då förlorar du henne för evigt.
Du kan få allt du önskar, Sonny.
Men vänta inte på att nån ska säga att du förtjänar det.
- Herregud. - Eller fortsätt misslyckas och må dåligt-
Sluta borra, mrs Greenslade!
Ni har hittat olja!
Jag har bett honom flytta in hos mig.
Var det så klokt? Klarar han av det?
Du tycker att det går för fort.
- Det spelar ingen roll vad jag tycker. - Det går för fort.
I vår ålder kan man inte kosta på sig lyxen att ta det lugnt.
Antingen detta eller så flyttar han hem-
Jag önskar er båda lycka till.
Har du inte träffat nån?
Jag är singel.
Inte självvalt.
Jag tror att det är för sent.
För mig, det där med män.
Och om det är så...
vet jag inte vad som finns kvar.
Norman hade faktiskt piller med sig första gången.
De gjorde visst susen.
De föll ur hans ficka, och jag vill inte ha det så.
Jag bytte ut dem.
Hela den natten gick han på två aspirin.
Det är aldrig för sent.
Se till att ställa den lilla väskan i baksätet!
I baksätet. Förstår ni?
Ursäkta.
Vill ni inte träffa honom?
Jag har glömt min plånbok.
Ursäkta, en minut bara.
Hon är inte tillbaka än.
Jaså.
Ni kanske vill hälsa henne att jag sa...
adjö.
Falskt alarm. Jag hade den på mig.
Nu åker vi.
Jag vill också berätta om vårt specialerbjudande.
Just nu är det särskilt gynnsamt att dra fördel-
Jag vill prata med dig
om vårt nya och bättre system.
Sunaina!
Vad är det?
Sonny?
Jag måste få prata med Sunaina.
Hennes arbetspass är inte slut, och när det är det vill hon inte se dig.
Jay.
Du är som den son min mor vill ha.
En begåvad man med näsa för affärer.
Du ser saker som de är, inte som du önskar att de var.
Stå inte i vägen för mig!
Eller hälsa henne det jag har att säga.
Det jag borde ha sagt den dag vi möttes.
Det jag tänker svara alla som frågar och låta alla andra också veta.
- Din mamma också? - Min mamma också?
- Hans mamma. - Din mamma.
Alla mammor i hela landet.
- Vad ska du säga? - Vad ska du säga?
Det enda som spelar nån roll.
Jag älskar dig och ska alltid älska dig.
Och med dig menar jag Sunaina, inte dig, Jay.
Men blir du min svåger hoppas jag att vi kan bli vänner.
Varför säger han det först nu?
Fråga själv.
Varför säger du det här först nu?
För att, Sunaina...
mitt livs kärlek, jag tror inte längre att jag är ovärdig.
Bara genom att älska dig som du förtjänar, blir jag dig värdig.
De kallar det rusningstrafik, men ingenting rör sig!
Det var ett dåligt skämt.
- Vart ska du ta vägen? - Det kan du fråga.
Vi ska flytta ihop, mrs D.
- Redan? - Det har vi redan fått påpekat.
Hotellet ska stängas, mrs Donnelly.
Det är inte nödvändigt.
Jag har gått igenom räkenskaperna.
Tillåter ni?
Mamma-ji.
Minns du vad far brukade säga?
Att inget händer utan att det först finns en dröm?
Jag har drömt, Mamma-ji, och misslyckats som han.
Marigold Hotel kanske krossas, och det kan jag leva med.
Men jag kan inte leva utan denna flicka.
Det här är Sunaina Shantana Palawar.
Kvinnan jag älskar och vill gifta mig med.
Mycket trevligt att få träffa er, mrs Kapoor.
Nej, Sonny, det förbjuder jag.
Jag förbjuder detta parti.
Helt och hållet. Hör du det?
Det får inte ske.
Vad säger han?
Att han så länge han kan minnas har levt med denna familj.
Han kommer ihåg ett annat bråk.
Mellan två ungdomar och deras föräldrar.
Han minns när den unge mannen...
stod emot sin mor och sa-
Och sa...
"Jag vill gifta mig med denna kvinna.
Ja, hon kommer från en annan ort...
men hon är smart och vacker...
och jag älskar henne."
Jag förstår inte vem han talar om.
Sunaina, jag har ingen rätt att döma...
men jag har en mors rätt att oroa mig.
Ta hand om min favoritson.
Nu förstår jag ingenting. Ska jag flytta eller stanna?
- Det beror på hur man tolkar böckerna. - Räkenskaperna?
Originalplanen för hotellet är bra.
Den fungerar, men inte i händerna på en dåre.
Jag visste att det var en bra plan.
Vad stället behöver är pengar.
Och gäster, till att börja med de som redan är här.
Tyvärr har min finansiär...
trots att han beundrar allt-
- Han har tänkt om. - Har ni talat med honom?
Så länge det finns nån klok som kan hjälpa direktören.
Direktören behöver ingen hjälp.
Sonny.
Direktören kan behöva lite hjälp.
Stannar ni?
- Jag gör gärna det. - I skjulet på taket?
Det finns ett dubbelrum med badrum och fungerande dörr.
Mr Dashwood, har ju, som ni vet flyttat.
Ni stannar, mrs Hardcastle.
- Ensam? - Ni har kanske tappat sugen.
Tappat lite självförtroende.
Men ni kommer igen. Ett fullblod som ni!
Ni då, mrs Greenslade?
Vad är det med mig, mrs Donnelly?
Vi har inte pratat så mycket.
Förlusten är på min sida.
Stannar ni?
Jag vet faktiskt inte vad jag ska göra.
Inget har blivit som jag trodde.
Det blir sällan det.
Men ibland blir det som händer ännu bättre.
Har inte ni ett jobb att gå till?
Jo.
Nu får ni ursäkta mig.
Om jag kan stå på egna ben, kan ni nog också göra det.
Vem är den nya direktörsassistenten?
Mr Maruthi tyckte att jag kunde passa.
Vill ni söka jobbet?
Stolen, tack.
Jag tränar inte mer idag.
Till kontoret!
Inte så fort!
Det här är vansinne.
Vi kan bli sittande här i timmar. Det går inte att ta sig härifrån.
- Kanske det finns ett sätt. - Hallå!
Kan ni ta oss till flygplatsen?
Tyvärr, det är för långt. Jag har ont i benen.
Ni får allt jag har.
Okej, kliv in, så åker vi.
Kan ni bära över vårt bagage?
Kom nu, Douglas, sätt fart!
- lnte både bagage och två personer. - Vadå?
Det går inte. Två personer, inget bagage. En person och bagage.
Om jag ger er nåt mer? Klockan?
Tack, men det går ändå inte.
Vi tar nästa flyg, det går ett imorgon bitti.
Nej.
Han klarar det inte. Du hörde vad han sa.
- En person och bagage. - Ja, men-
Kan ödet ge oss en tydligare vink om det vi borde förstå?
- Vadå? - Att det är över.
Att det har varit över länge, länge.
Vi kan inte prata om det nu. Vi tar det när vi kommer hem.
Jag måste åka, Douglas.
Det får du inte.
Kom inte efter...
till flygplatsen och försäkra att allt är bra.
Snälla, gör inte det.
Sanningen är att-
Sanningen är att vi båda förtjänar nåt bättre.
Det är bara din...
snällhet och-
Iojalitet som hindrar dig att erkänna det.
Jag klarar mig.
Jag ska gå åt vänster!
Farväl, Douglas.
Dag 51.
Det enda verkliga misslyckandet är att aldrig försöka.
Måttet på framgång är hur vi handskas med besvikelser.
Som man måste.
Vi kom hit och vi försökte.
Alla på sitt eget sätt.
Är det vårt fel att det känns som om vi är för gamla för att ändras?
För rädda att bli besvikna för att börja om?
Vi stiger upp på morgonen.
Vi gör vårt bästa.
Det är allt som spelar roll.
- Är du fortfarande kvar? - Jag missade planet.
- Men Jane då? - Hon kom med.
Jag fick en spännande kväll, faktiskt.
Jag träffade samma taxichaufför, och den här gången följde jag med honom.
Han brors hotell var mera-
en bordell, faktiskt.
De gav mig en pipa och sa att det var äppeltobak.
Så hette det inte när jag var student.
Jag tackade för mig och gick.
Jag behövde tänka.
Staden på kvällen är mycket speciell.
Äppeltobaken bidrog förstås.
- Jag kommer för sent till jobbet. - Jag förstår.
När slutar du?
Jag är tillbaka till fem.
- Vid tedags. - Ja.
- Hur vill du ha det? - Med lite mjölk.
Då vet jag.
Det är också sant att den som inte riskerar nånting...
vinner heller inte nånting.
Det enda vi vet om framtiden är att den blir annorlunda.
C H E F SASS I STE NT
U nderteckna här bara.
T ack! Hoppas att ni ska trivas!
Välkommen!
Till en byggnad med stor karaktär.
Kanske vi är rädda att den ska förbli densamma.
Alltså måste vi fira förändringarna.
Som nån en gång sa: Allt ordnar sig till slut.
Och har det inte ordnat sig, tro mig-
Då är det inte slut!
Översättning : Eva Söderqvist